‫למה שלא תלבשי מכנסיים?‬
‫בלתי גמור‬
‫את מרגישה יותר טוב עכשיו?‬
‫שוב הלכת תוך כדי שינה?‬
‫כנראה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מחפש את המשקפיים.‬
‫אתה לא מרכיב משקפיים.‬
‫את בטוחה?‬
‫ראית את המפוחית שלי?‬
‫- תפסיקי. - לא, אולי כאן?‬
‫מתחמם.‬
‫הזזת את התצלומים במסדרון?‬
‫מה?‬
‫התצלומים במסדרון תלויים בסדר אחר.‬
‫הזזת אותם בזמן שהייתי בבית חולים?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אני מרגישה כאילו אני יוצאת מדעתי.‬
‫- ומגיע לי, מגיע לילדים שלי... - זה נשמע מגוחך.‬
‫אני יודעת ששבועיים זה הרבה זמן להיעדר.‬
‫זה אחד חלקי 78 מהחיים שלכם.‬
‫אבל גם אני הרגשתי שזה הרבה זמן.‬
‫תארו לעצמכם שהיה לכם יום הולדת רק פעם בשש שנים.‬
‫אז לאף אחד מכם עוד לא היה יום הולדת.‬
‫והייתם צריכים לחכות עוד פרק חיים שלם לנרות ולעוגה.‬
‫ככה הרגשתי בשבועיים שלא הייתי אתכם.‬
‫- איזו עוגה? - זה לא העניין. תישארי איתנו, קאסי.‬
‫כן, זאבת?‬
‫פחדת?‬
‫אני...‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫את באמת לא זוכרת כלום?‬
‫הרופאה אמרה שזה נורמלי אחרי טראומה.‬
‫זה רק הימים סביב התאונה, אבל הזיכרון יחזור.‬
‫יש לך צלקות?‬
‫מהתאונה, יש לך צלקות?‬
‫כן, יש לי זה.‬
‫בסדר. אולי את לא צריכה להרים...‬
‫מה עם זה?‬
‫זה ישן. אבא שלי מת וחשבתי שזו אשמתי, ‬
‫אבל זה היה מזמן.‬
‫מה זה "מת"?‬
‫בסדר. היי, אולי נלך לשחק?‬
‫לא, היי, אני מטפל בזה.‬
‫אולי תצאי להפסקה?‬
‫אני מטפל בזה. אולי תצאי להפסקה?‬
‫בסדר.‬
‫ואת יכולה להיעדר עוד, אם את צריכה. אין סיבה למהר.‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫מוטב לי שדברים יחזרו לקדמותם.‬
‫כן, בהחלט. ואפילו למצב עוד יותר טוב, ‬
‫כמו למשל, לא להתפשט לפני הילדים.‬
‫זה בסדר. זה בסדר. אני כאן. אבא שלך כאן.‬
‫אני יודעת! למה אתה חושב שאמרתי "אה!"?‬
‫אפה היית? מה קורה? מתי דברים יחזרו לקדמותם?‬
‫הם לא יחזרו, דיברנו על זה. את לא זוכרת?‬
‫אני לא מסוגלת לעשות את זה, אני לא יכולה להגיע למקומות‬
‫ולראות דברים ולהחמיץ דברים.‬
‫לא, את מסוגלת, בסדר?‬
‫אני יודע שאת מסוגלת, כי תעשי את זה.‬
‫כי במובן מסוים כבר עשית.‬
‫כי הזמן הוא התנסות מוגבלת.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫לא. אני לא מבינה כלום.‬
‫אוקיי. פשוט...‬
‫בואי הנה, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫- את רואה את הבלוקים האלה? - כן.‬
‫תדמייני שהבלוקים האלה הם העולם כולו.‬
‫כלומר, כל דבר בעולם, ביקום כולו, בעצם.‬
‫למשל, הבלוק הזה הוא הפירמידות, הבלוק הזה הוא ג'וליה רוברטס, ‬
‫והבלוק הזה הוא טוסט גבינה.‬
‫אז הנה בא מר פועל בניין...‬
‫אנחנו מעדיפים להעמיד פנים שזו אם לסבית.‬
‫בהחלט, הנה אם לסבית, ‬
‫והיא הולכת, והיא מסתכלת סביב, ‬
‫ומנקודת המבט שלה, הבלוקים האלה הם הכול.‬
‫אבל את ואני נמצאים כאן למעלה, ואנחנו רואים שלא, אלה רק בלוקים.‬
‫את מבינה?‬
‫כן. אבל...‬
‫את מבינה, את לא באמת באמת כאן למעלה.‬
‫רגל אחת שלך נמצא כאן ורגל אחת שלך‬
‫נמצאת עדיין למטה בבלוקים.‬
‫- כן. - זה לא תמיד יהיה כך.‬
‫זה כמו נהיגה במכונית עם תיבת הילוכים ידנית לעומת נהיגה במכונית אוטומטית.‬
‫כלומר, קל יותר לנהוג באוטומטית, ‬
‫אבל את לא באמת נוהגת, נכון? המכונית מסיעה אותך.‬
‫אז אני רוצה ש...‬
‫אני רוצה שתעצמי את העיניים, תנשמי נשימה עמוקה, ‬
‫ותזכרי את הפעם הראשונה שנהגת במכונית עם ידית הילוכים.‬
‫אף פעם לא נהגתי במכונית עם תיבת הילוכים ידנית.‬
‫באמת?‬
‫אני לא יודעת לנהוג בה.‬
‫- לא לימדו אותך לנהוג בידנית? - לא.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫- את לא יודעת לנהוג בידנית? - לא.‬
‫- אימא שלך לא לימדה אותך? - נתקענו בלופ? לא.‬
‫איך מישהו יכול לומר‬
‫שלימד אותך לנהוג, ולא לימד אותך בידנית.‬
‫- אלה היסודות. - מה דעתך על זה?‬
‫אם אתה רוצה ללמד את הבת שלך לנהוג בידנית, אל תמות.‬
‫אם תשתמשי בזה נגדי...‬
‫ובנוסף, לא איבדת את תואר‬
‫ "המומחה לנהיגה במכוניות" כשמתת בתאונת דרכים?‬
‫אמרתי לך שזו לא הייתה תאונה, אלא שמישהו ניסה להרוג אותי.‬
‫את חושבת שהייתי נוהג בפזיזות כזאת לתוך ערוץ, ‬
‫ועוזב אותך ככה? לעולם לא הייתי עושה את זה.‬
‫אבל מי ירצה להרוג אותך?‬
‫אני לא יודע בוודאות. בגלל זה אני צריך שתעזרי לי.‬
‫אבל למה אני?‬
‫כי את בחוץ כרגע, ואת יכולה.‬
‫כלומר, בכל פעם שאני מנסה להתקרב למוות שלי, ‬
‫הטראומה הודפת אותי ממנו.‬
‫אני מנסה להתרכז, אבל אני מגיע למקום אחר.‬
‫היי, היי, זהירות. אתה עלול לפגוע בה.‬
‫את בסדר? תבקש סליחה.‬
‫- סליחה. - זה בסדר.‬
‫טוב. לך לשחק.‬
‫מה עשית?‬
‫הצ'יצ'ימקה היו בני שבט נוודים עזי נפש שחיו מצפון לעמק במקסיקו.‬
‫בטח.‬
‫כן, אני חושב שהמצב יסתדר מעצמו‬
‫עם עוד קצת זמן.‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי. ביי.‬
‫זה היה טונדה. הוא דואג לך.‬
‫הוא חושב שאולי את צריכה לקחת עוד ימי חופשה.‬
‫והוא התקשר אליך?‬
‫מה אתה, אבא שלי?‬
‫- איפה הטלפון שלי? - זה באמת מוזר.‬
‫את בטח יודעת יותר טוב ממני מה המצב שלך.‬
‫והמצב שלך טוב, נכון?‬
‫בואי, אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫אבא, ואם לא בטוח בשבילי להיות ככה?‬
‫ואם מישהו ייפגע?‬
‫ואם כל דבר ביקום קבוע מראש?‬
‫אנשים צריכים להירגע, ‬
‫כי הם לא שולטים בכלום.‬
‫- באמת? - תראי, את לא פוגעת באנשים, ‬
‫את עוזרת לאנשים. זה מה שאת.‬
‫את זוכרת כשהיית בת שמונה‬
‫והלכת לביה"ס החדש וכולם הקניטו אותך?‬
‫אפילו הילדה המסריחה, ריטה?‬
‫כן.‬
‫הילדות האלה היו איומות.‬
‫כן. ואימא שלך ואני קיבלנו טלפונים מהמנהל‬
‫כי כל הזמן באת לשיעורי התעמלות בלי בגדי ספורט.‬
‫התברר שהלווית את המכנסיים הקצרים היבשים שלך לריטה‬
‫בכל פעם שהיא עשתה במכנסיים.‬
‫כנראה רציתי רק להתפלח מהטיפוס על החבל הטיפשי.‬
‫לא. את ילדה מתחשבת, ‬
‫את אדיבה ומיוחדת וטובה.‬
‫הלוואי שהיית רואה איזו דפוקה הייתי.‬
‫לא היית אומר דברים כאלה.‬
‫המהות שלך תמיד תהיה המהות שלך.‬
‫אני אבא שלך, אני יודע את הדברים האלה.‬
‫כמובן.‬
‫היחיד במשפחה שלי שמאמין בי הוא המת.‬
‫לפי שעה. את יודעת מה עשיתי ומי הייתי?‬
‫היית מרצה, מרצה למדע.‬
‫מדע? פיזיקה תאורטית.‬
‫אמרתי מדע.‬
‫לקרוא לפיזיקה תאורטית מדע זה כמו להגיד שג'ון לנון היה זמר.‬
‫הוא באמת שר.‬
‫אז בואי נדבר על מסע בזמן.‬
‫תיאורטית, למה מסע בזמן לא אפשרי?‬
‫קדימה, דיברנו על זה בשבוע שעבר.‬
‫מה המחסום?‬
‫מחסום מהירות האור?‬
‫מחסום מהירות האור. תודה, פרנאז.‬
‫האם יש משהו שנע מהר יותר מהאור?‬
‫- לא. - סופרמן.‬
‫שזירה קוונטית.‬
‫טוב מאוד. עכשיו, איך זה עוזר לנו עם המסע בזמן?‬
‫מישהו?‬
‫בחייכם.‬
‫אף אחד לא יודע?‬
‫חבל, כי קיוויתי שתגידו לי, ‬
‫כי גם אני לא יודע.‬
‫- שיקרתי. אני יודע. - מה?‬
‫שזירה קוונטית, מסע בזמן, הכול.‬
‫את זוכרת את המחקר שעשיתי עם השמאנים?‬
‫ביקשתי מאחד החברים שלנו לעשות סיבוב במכשיר אם-אר-איי.‬
‫אלוהים. זה מוח של שמאן?‬
‫זה מדהים.‬
‫אם נמשיך בדרך הזאת...‬
‫האוניברסיטה לעולם לא תממן את השלב השני.‬
‫אילו רק יכולנו לקבל מענק עצמאי.‬
‫את יודעת מה, שכחתי להגיד לך, קיבלנו מענק עצמאי.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אני לא מאמינה...‬
‫מה קורה בינך לבין חביבת המורה הקטנה הזאת?‬
‫אני מרגיש שאת מתרכזת בחלק הלא נכון.‬
‫אנחנו מדברים על ארגון מחדש של יסודות הזמן.‬
‫ארגון מחדש?‬
‫סאם?‬
‫כן?‬
‫שינית שוב את סדר התמונות.‬
‫כן. אמרת שהן לא בסדר הנכון, אז שיניתי את הסדר.‬
‫אני עדיין חושבת שהסדר לא נכון.‬
‫למען האמת, אפילו לא ידעתי שהן נתלו לפי סדר מלכתחילה.‬
‫אבל איך הסדר שלהן השתבש מלכתחילה?‬
‫אני בטוח שזה אחד מאותם פורצים‬
‫שפורצים לך לבית ולא גונבים כלום, ‬
‫אלא רק מזיזים דברים כדי לבלבל אותך.‬
‫נכון. פורץ מתחן כזה.‬
‫נכון, נכון.‬
‫לא כל דבר הוא תעלומה גדולה, אוקיי?‬
‫הן כנראה פשוט נפלו והחזרתי אותן.‬
‫הן באמת נפלו והחזרת אותן?‬
‫- כן, אולי. כנראה. - אתה לא יודע?‬
‫אני מצטער, אוקיי? את לא היחידה שעברו עליה שבועיים קשים.‬
‫אוקיי.‬
‫מצטערת.‬
‫שמע, אתה לא צריך לדאוג לי, כי אני די בסדר.‬
‫די בסדר.‬
‫אהיה מרוכזת יותר, מבטיחה.‬
‫אלמה, אני רואה בך חברה, ‬
‫אבל אני גם, טכנית, הבוס שלך, ‬
‫ואני צריך לעשות את מה שמבטיח את ביטחון הילדים‬
‫למרות שלפעמים הייתי רוצה ששטיח שעת הסיפור‬
‫יתערבל לתוך חור שחור וישאב את כולם פנימה.‬
‫כלומר, זה יהיה די מגניב.‬
‫וגם טרגדיה, ולא מגניב בכלל.‬
‫אוקיי, ננסה שוב, ‬
‫אבל אם תרגישי מוזר בקשר למשהו, ‬
‫בואי לדבר איתי ונמצא פתרון.‬
‫בסדר. ואם אתה תרגיש מוזר בקשר למשהו, ‬
‫תעלה את החששות שלך בפניי ואל תתקשר לחבר שלי, ‬
‫כי זה מוזר.‬
‫אני לא בטוח שאת השופטת הטובה ביותר של ההחלמה הרגשית שלך כרגע, ‬
‫לכן רציתי לשמוע דעה אחרת.‬
‫אתה לא צריך לעשות את זה.‬
‫אעשה מה שלדעתי מבטיח את ביטחון הילדים.‬
‫זה היה פתטי.‬
‫איפה היינו? כאן.‬
‫אז לכולם יש שתי, בהיעדר מילה טובה יותר, ‬
‫- מהויות. - אבא.‬
‫אז כשהמהויות מתפצלות...‬
‫- זה לא הולך. אני לא יכולה לעשות את זה. - זה בסדר.‬
‫- אני רוצה לעזור לך, אבל אני לא יכולה. - את יכולה. את תעזרי.‬
‫לא, לא, תקשיבי, את רק ממהרת מדי, ‬
‫ואני לוחץ עלייך.‬
‫שנינו לומדים כאן. נעשה את זה יחד.‬
‫אוקיי, אבל...‬
‫אני צריכה לתפקד בעולם האמיתי.‬
‫אני יודע מה את צריכה. את צריכה עוגן.‬
‫את צריכה משהו פיזי שישאיר אותך נוכחת במישור הפיזי, ‬
‫כמו מחרוזת או גלגל תפילה.‬
‫את יודעת מה?‬
‫איפה זה?‬
‫אנחנו בעליית הגג של אימא?‬
‫כן. יש משהו שהייתי נעול עליו.‬
‫אימא שלך רצתה שאזרוק אותו, ‬
‫אבל ידעתי שיום אחד הוא יועיל, אז הסתרתי אותו פה.‬
‫אני מתגעגעת לעליית הגג.‬
‫כשהייתי נערה, הייתי מתמסטלת...‬
‫מהציונים הגבוהים בבחינות שלמדתי אליהן כאן למעלה.‬
‫לא. נו כבר.‬
‫מרצה וסטודנטית מקומיים נהרגו בתאונה‬
‫היי, תראי את זה.‬
‫בלקג'ק‬
‫וזה עדיין עובד.‬
‫רגע, זה מה שאמור לעגן אותי לעולם הפיזי?‬
‫בלקג'ק אלקטרוני?‬
‫זה לא החפץ, אוקיי?‬
‫זה המשחק, הפעולה החוזרת.‬
‫זה מספיק מורכב להשאיר אותך מרוכזת, ‬
‫אבל מספיק פשוט לא להכריע אותך.‬
‫תתרכזי רק בדפוס המשחק, ‬
‫וזה ישאיר אותך מחוברת לציר הזמן האוניברסלי‬
‫שמתקדם על פי סדר.‬
‫את יודעת, על פי סדר.‬
‫אתה מדבר ברצינות עכשיו?‬
‫תשע עשרה. אני אמור לעצור, אבל...‬
‫בום! עדיין יש לי את זה.‬
‫אלמה, הולכים.‬
‫איפה את? אנחנו צריכות ללכת.‬
‫לאן הן רוצות שאלך?‬
‫לא אמרתי לך. שבת עכשיו.‬
‫מה? מה קרה ליום חמישי וליום שישי?‬
‫אל תדאגי. הימים האלה מחורבנים.‬
‫- מה? - אבל תוכלי לחזור אליהם‬
‫מתי שתרצי.‬
‫בעיקר את יום חמישי כדאי שתבדקי, ‬
‫כי מצאת מסעדה תאילנדית חדשה שמצאה חן בעינייך.‬
‫אלמה, מה את עושה שם למעלה?‬
‫- אוקיי. - הנה, קחי את זה.‬
‫רגע, עוד משחק. אוקיי, זה שלך. לכי.‬
‫מרווקה לרעיה 3430‬
‫- בקה? - מה?‬
‫תהיה לך חתונה יהודית? כי אני רוצה לרקוד הורה.‬
‫אנחנו לא יהודים, אלמה.‬
‫אבל אבא יהודי.‬
‫היה.‬
‫ואם מדברים על אבא, ‬
‫היה איתו מישהו במכונית באותו לילה?‬
‫פרנאז, נכון?‬
‫את יודעת את זה.‬
‫לא, לא ידעתי. אף פעם לא סיפרת לי.‬
‫אז כנראה חשבתי שזה לא חשוב, ‬
‫אחרת הייתי מציינת את זה.‬
‫או שאם זה לא היה חשוב, ‬
‫היית אומרת לי, כי זה לא היה סוד.‬
‫חשבתי שאמרתי.‬
‫את חושבת שהם ניהלו רומן?‬
‫אלמה! לא.‬
‫היא הייתה הסטודנטית שלו. זה כל מה שאני יודעת.‬
‫לעזאזל.‬
‫אם את רוצה לנהל איתי שיחה, ‬
‫תוציאי את האף מהמשחק.‬
‫כן, זה ממש מעצבן. מה עם זאת?‬
‫אני מעדיפה את השנייה.‬
‫אני לא לובשת צווארון תחרה, אימא.‬
‫כן, אימא, בחייך.‬
‫טוב, מה אני יודעת?‬
‫רק הייתי בהרבה יותר חתונות מאשר כל אחת מכן.‬
‫כן, בשנות ה-80.‬
‫- איזה דיכי! את זקנה, אימא. - דיוס מיו.‬
‫את יכולה להפסיק בבקשה עם הבליפ והבלופ ולעזור לי רגע?‬
‫קחי שמלה עם מותניים גבוהים כדי שלא יכאב לך כשאת אוכלת.‬
‫אל תעשי את זה. כולם יחשבו שאת בהיריון.‬
‫זה מה-זה עוזר.‬
‫עכשיו תסלחו לי, אני הולכת למצוא כרית טבעת דקורטיבית‬
‫לצרוח לתוכה.‬
‫- על לא דבר. - בקה...‬
‫את חושבת שזה אפשרי שמישהו רצה להרוג אותם?‬
‫אלמה.‬
‫כלומר, למה אבא נהג לתוך מחצבה?‬
‫אלמה, תשתקי, טוב? אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אוקיי. מה עם זאת?‬
‫- יפהפייה. - קחי אותה.‬
‫למה באת בכלל?‬
‫בחייך, את יודעת שאני לא טובה בדברים האלה.‬
‫אתן רוצות ללכת לבר אחר כך? אני טובה בזה.‬
‫- איזה בר? - לבר הקבוע שלנו.‬
‫מה זה? מה את עושה?‬
‫מה?‬
‫את באמת מביאה איתך את סאם לחתונה שלי?‬
‫- למה לא? - את באמת לא זוכרת שום דבר?‬
‫שום דבר בקשר למה?‬
‫טוב, את יודעת מה, אלמה, נמאס לי.‬
‫אני מצטערת, אימא. אני לא...‬
‫לעזאזל. מה...‬
‫אם כך את רוצה לחיות, אז כך את רוצה לחיות.‬
‫איפה השגת את המשחק הזה?‬
‫את בסדר?‬
‫הספה הזאת תמיד הייתה ממוקמת קדימה כל כך?‬
‫כן.‬
‫לא נכון.‬
‫תראה, אפשר לראות את השקעים בשטיח.‬
‫מוזר.‬
‫אני נשבעת באלוהים שהזזת את הכול‬
‫כשהייתי בבית חולים, רק כדי לבלבל אותי.‬
‫למה שאני אעשה את זה?‬
‫לא יודעת.‬
‫אני מרגישה כאילו כולם משגעים אותי.‬
‫אלמה, אני נשבע באלוהים שאני לא עושה את זה.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫קרה משהו בינך לבין בקה בזמן שהייתי בבית חולים?‬
‫לא נראה לי.‬
‫היא חושבת שאתה לא בא לחתונה.‬
‫את מכירה את אחותך.‬
‫היא מתנהגת מוזר בקשר לדברים. היא אישה מוזרה.‬
‫למעשה, היא לא מוזרה בעליל. זו הבעיה שלה.‬
‫חתונות תמיד מוציאות את הגרוע ביותר מאנשים.‬
‫כנראה.‬
‫לעזאזל!‬
‫מתיאו, מה קורה?‬
‫יפה.‬
‫אוליבר, חבר שלי.‬
‫רוסה סיליה, עיפרון צבע באף. תהיי עצמך, ילדה.‬
‫- קאסי. - במה את משחקת?‬
‫- במשחק. - אני רוצה לשחק.‬
‫קאסי, כרגע זה התור של אלמה. אולי בפעם הבאה זה יהיה התור שלך.‬
‫לא, לא, לא, זה משחק של מבוגרים.‬
‫יהיה חסר אחריות מצדי לתת לה לשחק.‬
‫זה לא הוגן!‬
‫היי, אלמה, שאלה, ‬
‫באמת נחוץ שתשחקי את המשחק הזה ללא הפסק?‬
‫למען האמת, כן.‬
‫טוב, אוקיי, עוד שאלה. באמת?‬
‫הוראות רופא.‬
‫זה עוזר לי להתרכז, וזה מה שרצית.‬
‫רצית את זה.‬
‫אז רופא הורה לך לשחק בלקג'ק אלקטרוני‬
‫כל הזמן, כדי שהבריאות שלך תשתפר.‬
‫אתה רוצה לראות מרשם או משהו?‬
‫למען האמת, זה יעניין אותי מאוד.‬
‫טונדה, באמת הייתי רוצה שלא תתערב‬
‫בזכויות הבריאות של אישה ובטיפול שהיא מקבלת.‬
‫אוקיי. כן.‬
‫תיהני מהמשחק.‬
‫תודה.‬
‫- ביי. - ביי.‬
‫- תשמרי על עצמך. - תיהנו.‬
‫- ביי, אוליבר. - תגיד שלום, אוליבר.‬
‫- שלום. - ביי.‬
‫ביי.‬
‫אתם עוזבים אותנו כל כך מוקדם.‬
‫חכו!‬
‫רק...‬
‫תרחיקי אותו ממים. בבקשה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫- אלמה. - מה יש במים?‬
‫שום דבר. שום דבר. אלמה פשוט...‬
‫- תקשיבי לי, עכשיו. - היי.‬
‫תרשמי אותו לשיעורי שחייה, בסדר?‬
‫אני יודעת שאני נשמעת משוגעת, אבל אני רק מנסה לעזור.‬
‫בסדר. זה בסדר, אלמה. נרשום אותו.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מה כל הדברים האלה?‬
‫גנבתי אותם מעליית הגג של אימא שלי. אל תספר לה.‬
‫אני מנסה לברר מי הרג את אבא שלי.‬
‫לא ידעתי שזה מה שקרה. זה מה שקרה?‬
‫כן. אני די בטוחה.‬
‫אז איך היה בעבודה היום?‬
‫היה טוב.‬
‫טוב.‬
‫אלמה, את חוזרת למיטה?‬
‫כן. עוד מעט.‬